QUEBEC, NORDAMERIKA, 1634
Titta här.
Var har du fångat dem?
Ute i skogen, men jag säger inte var.
Och indianerna som hjälpte dig, då?
De fick knivar och grytor, fader.
Jag har annars hört att det var konjak.
Om det inte finns nån missionsstation?
Kanske hittar fader LaForgue bara två jesuitmartyrer.
Då tar vi ställning till det.
Det är fader LaForgue som måste ta ställning till det.
Har han nånsin rest långt bort från kolonin?
Nej. Han har studerat algonkin- och huronspråken.
- Han är mycket hängiven. - Naturligtvis.
Vi har båda gjort de här resorna, monsieur Champlain.
- Och nu... - Nu är vi för gamla...
- Kanske de unga... - Kanske och kanske inte.
240 mil i kanot i början på vintern.
Det är en säker död, fader Bourque.
Döden är inte alltid det värsta, monsieur Champlain.
Ni jesuiter har svar på allt.
Han måste paddla med dem för att vinna deras respekt.
Han måste le och inte visa ilska.
Han måste bära samma bördor som de.
Precis som livet ligger resan i Guds händer.
Engelsmännen och holländarna har kolonister. Vi har präster.
Vem vill ha sin fru här?
- Och barn som springer i skogen. - Och som svälter på vintern.
- God dag, fader. - God dag.
- Kanske ska de uppför floden? - Vem bryr sig om det?
Lämna skogen till vildarna.
Minns ni prästen som kom hem så här?
Han fångades av irokeserna.
Man kan mista viktigare saker än sina fingrar.
Jag sa ju att kapten Klockan lever. Han talar.
- Vad sa han? - Att det är dags att gå.
Daniel, varför vill du följa fader LaForgue?
För att ära Gud.
Jag förstår att du har tråkigt här i kolonin.
Ja, lite.
Efter att ha rest så långt bara för att bygga hyddor.
Kan du läsa och skriva?
Ja. Det lärde jag av min farbror som var präst i Tours.
- Talar du algonkin? - Ja, fader.
Han talar det bättre än jag.
Om du följer med... och om du kommer tillbaka-
- kan du läsa till präst i Frankrike.
- Vill du gärna det? - Ja, fader.
Kapten Klockan!
Det här är våra präster. Det är himlens soldater.
De har lämnat sitt land för att visa er vägen till paradiset.
Chomina, jag överlämnar fader LaForgue till dig.
Han reser in i huronfolkets land.
Älska och ära honom. Skydda honom väl.
Se på honom. Han är klädd som deras hövding.
Det är indianerna som koloniserar oss.
Inte mig. De ska inte göra mig till vilde.
Om ett år reser jag hem.
Gör du?
Om vintern inte mördar oss gör indianerna eller britterna det.
Låt döden hitta dig med din tro i behåll.
Gud välsigne er.
I Faderns, Sonens och den Helige Andes namn.
Amen.
Herren vare med er.
God morgon. Och ni är...?
- Paul LaForgue. - Ni ska hjälpa till under mässan.
Jag är prästen från Nya Frankrike.
Vildarna har gjort det.
- Indianerna? Varför? - För att de är ociviliserade.
Det var britterna och tyskarna också innan de omvändes till vår tro.
- Om ett par veckor reser jag. - Till Nya Frankrike?
Vildarna lever i mörkret. Vi måste omvända dem.
Finns det nåt ärofullare än det? Finns det det?
Heter du Annuka? Jag heter Daniel.
Du bör inte säga mitt namn.
- Är Blackrobe din far? - Nej.
Varför är du så rädd för honom?
När han är i närheten låtsas du som om du inte ser mig.
För att...
Det är svårt att förklara.
Min far säger att ni fransmän gör konstiga saker.
Blackrobe!
Vad gör du, Blackrobe?
Jag gör ord.
- Ord? Du säger ju inget. - Nu ska jag visa er det.
- Säg nåt till mig. - Vad?
Nåt som jag inte vet.
Min frus mor dog i snön under förra vintern.
Förra vintern dog Chominas frus mor i snön.
Jag kan lära er mycket mer än det.
Han är en demon.
Fader, ta inte illa upp, men tvivlar ni aldrig?
- På vad? - De här människorna.
Om vi omvänder dem...
Om vi inte omvänder dem kommer de inte till himlen.
Han talar bara algonkin, fader.
Vi har paddlat hårt.
Champlain sa att vi måste behandla Blackrobe väl.
- Var är vår belöning? - Belöning?
- Ni har irokesisk tobak. - Det är till de andra stammarna.
Sakita.
Vad är det nu det betyder?
"Ni gillar tobaken bättre än oss."
Jag känner dem. De frågar tills de har fått allt vi har med oss.
De förstår det inte.
De är vana att dela allt.
De planerar inte och tänker bara på jakt och mat.
Hämta tobaken, Daniel.
Det ska vara lugnande när man väl har vant sig vid det.
Det tar nog lite tid.
Blackrobe.
Finns det tobak i ert paradis?
Ni behöver inte tobak där. Ni behöver ingenting.
- Inte heller kvinnor? - Nej. Det räcker att vara hos Gud.
Det är de visst inte så glada för.
Det borde de vara. Jag har sagt dem sanningen.
Du är så vacker. Alla de unga männen vill ha dig.
Glöm nu den fule fransmannen.
- Jag tycker inte att han är ful. - Han är ful nog.
Han kan inte försörja dig.
Mademoiselle la Fontaine är verkligen tilldragande.
Hon är blygsam.
Hon kommer från en fin familj.
Är Blackrobe en demon?
Det måste han vara. Såna som han ligger aldrig med kvinnor.
De har gett ett löfte till sin Gud.
- Varför lovar man nåt sånt? - Ja, det är konstigt, eller hur?
- Jag hade en dröm. - Om vad?
Om många saker. Det var en korp som anföll mig.
Jag kunde inte röra mig.
Korpen är en symbol för Blackrobe.
- Hur vet du att det är Blackrobe? - Det vet jag bara.
Jag såg honom prata med sin fru.
Jag bad henne bara att röka köttet inför resan.
- Vad ska vi göra? - Vi lämnar Blackrobe här.
Vi mördar Blackrobe.
Men han dog inte i min dröm.
Då måste vi försöka förstå drömmen.
En dröm är verkligare än en strid eller döden.
Vi måste hitta en trollkarl.
Han kan säga åt oss vad vi ska göra.
- Vilka är de? - Montagnais-folket.
De har håriga ansikten, precis som hundar.
- Vilka är de? - Det är fransmän.
Vi har kommit för att hjälpa er.
Vår Gud har skickat oss. Han är alla människors Gud.
Han kan inte tala ordentligt.
De har sitt eget språk. Precis som fåglarna.
- Är de intelligenta? - Nej.
Deras hövding är i Quebec. Han är bara så här stor.
Han säger till dem vad de ska göra genom att säga "Dong! Dong! Dong!"
De kom seglande över vattnet i stora trä-öar.
Varifrån? Varför?
- Vad tror ni att de pratar om, fader? - Det vet jag inte. Oss?
Var är Mestigoit?
Vad gör du? Vem är du?
Du får inte fråga om mitt namn.
Jag är ledsen. Det glömde jag.
Du glömde det för att du inte är en människa.
Du är en demon.
Nej.
Jag heter Mestigoit. Har du hört talas om mig?
Nej.
Vad är det som du sitter och tittar på?
En bok.
Bok?
Der finns inget ord för det på ditt språk.
Demoner är rädda för oljud. Jag förbannar dig, demon.
Lämna oss, demon!
Vad gör du, mor?
Jag ber till Jeanne d'Arc.
Kanske har Gud valt ut dig precis som han valde ut henne.
Du får inte jämföra mig med ett helgon.
Vill du be för mig i Nya Frankrike?
Det gör jag alltid.
Gud ska höra din bön. Han har valt dig till att dö för honom.
Jag kommer aldrig att se dig mer.
Är där nån?
Jag har gått vilse.
Jag är rädd, Herre.
Jag välkomnar inte döden på det sätt som en präst bör göra.
Jag trodde att det var en älg, men så var det bara Blackrobe.
Jag gick vilse.
Hur kan nån gå vilse här?
Glömde du att titta på träden, Blackrobe?
Den här vägen.
Demon! Monster! Blackrobe!
Demon!
Daniel?
- Jag har begått en köttslig synd. - Var det i Frankrike?
Nej, här. Uppsåtets synd.
Jag har åtrått henne.
Vi ber tillsammans om syndaförlåtelse.
Så enkelt är livet inte för oss andra. Jag är inte jesuit.
- Du sa att du ville tjäna Gud. - Ja, men...
Jag är rädd för det här landet. Här härskar djävulen.
Han kontrollerar de här människornas hjärtan och själar.
De är ju kristna. De lever för varandra.
De förlåter saker som vi aldrig skulle kunna förlåta.
Djävulen får dem att motsätta sig vår lära.
- De har ju sitt eget paradis. - De vet inte vad det betyder.
Annuka sa till mig att de tror-
- att de döda kan se i skogen på natten.
Människosjälarna jagar djursjälarna.
Sa hon det till dig? Det är ju barnsligt, Daniel.
Är det lättare att tro på ett paradis där vi alla sitter på ett moln?
Han är besatt av en demon.
Hur vet du det?
Jag är inte en människa, jag är en ande.
Jag har bott under jorden.
Jag känner de döda och de onda.
- Vad ska vi göra? - Ta livet av honom.
Vill du göra det? Då kommer Champlain att jaga dig.
Vem kommer att säga nåt? Vi är ju alla vänner.
Andarna är arga på er för att ni reser med demonen Blackrobe.
Lyssna! De ber mig om att skydda er mot hans ondska.
Blackrobe.
Titta där! Han uttalar en förbannelse över er.
Gode Gud, välsigna det här oskyldiga barnet.
Nej. Han talar med sin Gud.
Jag döper dig i Faderns, Sonens och den Helige Andes namn.
Såg du det? Det är så de tar våra själar.
- Vad är det som händer? - Den är till dig.
Du har inte svarat mig.
Avvisar ni våra gåvor? Är ni arga?
Nej, vi avvisar dem inte. Vi tackar er.
Var är paddlarna som du lovade mig?
Du måste resa till din missions- station ensam, Blackrobe.
Be din Jesus om hjälp, Blackrobe.
- Skicka tillbaka pojken. - Han vill inte.
Det är ditt eget fel, för att din dotter åtrår honom.
Hon är din dotter också.
- Vart ska ni? - Till vinterns jaktmarker.
Följ med mig.
Han har förhäxat er dotter.
Kanske har hon förhäxat honom.
- Du måste göra nåt. - Jag?
Om vi hade hållit vårt löfte till Champlain skulle vi inte ha problem.
Löfte? Vi har ju inte fått en enda musköt.
Men vi har tagit emot deras gåvor och vi behöver dem.
Det blir vår undergång.
Fransmännen ger inga gåvor utan att vänta sig någon betalning.
Blackrobe kommer att dö...
...och han dör också.
Jag lovade att följa dem till huronfolket.
Herre, om det är din vilja att jag ska sakna sällskap-
- då accepterar jag det.
Jag har fått det här korset så jag kan ära dig-
- och frälsa de här stackars barbarerna.
Jag tackar dig.
Jag döper dig i Faderns, Sonens och den Helige Andes namn.
- Förlåt mig, fader. - För vad?
För det jag sa och för att jag lämnade dig.
Gud är med oss. Det är han som förlåter oss.
Sjung, sjung.
Det var bara en första smekning. Ni kommer att dö långsamt.
Vi ska flå av er all hud medan ni fortfarande lever.
Pilspetsen sitter kvar. Försöker vi ta bort den så dör du.
Du vill vara en av oss. Vad tycker du nu?
Irokeserna är inte människor, de är djur.
De är precis som vi eller som huronerna.
Om de visar medlidande säger andra att de är svaga.
- I morgon får ni inte skrika. - Slutar de om vi skriker?
Nej, de slutar inte.
Men om du skriker när du dör då tar de din själ.
När jag dör kommer jag till paradiset.
Om jag döper dig kommer du också dit.
Varför skulle jag till paradiset?
Är mitt folk där? Min fru? Min son?
Där finns bara såna som du.
I morgon bränner vi flickan på bål.
Hon blir ett offer till guden Areskoui.
Hennes far ska vi smeka tills han skriker.
Han kommer inte att skrika.
Inser ni att fransmännen är värda över 20 musköter?
Vad menar du?
Vi kan sälja dem till Champlain.
Om Champlain ser oss kommer han att döda oss.
Vi kan förhandla genom holländarna som bor nedför floden.
Det är farligt.
Kanske förråder de oss. Musköterna dödar bara en gång.
Nej, de kan döda många gånger.
Vatten.
- Vi lämnar Blackrobe. - Nej.
- Vi går nedför floden till mitt folk. - Nej, uppför floden till huronerna.
Irokeserna tar er lätt.
De väntar sig inte att ni drar er bort från ert folk.
Du är inte så dum ändå.
Jag ber dig, Herre. Ha förbarmande med vildarna.
De kommer aldrig att se ditt ansikte i paradiset.
Säg mig, Blackrobe, vad såg du i dina drömmar?
Jag är för trött för att kunna drömma.
Om du inte drömmer, hur kan du då hitta din väg?
Jag litar på Gud. Han ska föra mig till paradiset.
Men du har ju inte sett paradiset.
Ingen människa bör välkomna döden.
Den här världen är grym, men det finns solsken.
Jag måste tyvärr lämna den nu.
Jag har drömt om den här platsen.
Om jag bara vetat att det var drömmen om döden.
Det skulle ha varit en stor gåva.
Då hade jag varit modig.
Jag skulle ha varit en stor krigare.
- Du är ju en stor krigare. - Nej.
Jag är lika dum och girig som den vite mannen.
Gå nu. She-Manitou väntar på mig.
Gå.
I min dröm går Blackrobe ensam.
Kom.
Chomina, min Gud älskar dig.
Om du tar emot hans kärlek kommer du till paradiset.
Låt honom dö i fred.
- Den dåren! - Nej. Han älskar honom.
Skogen talar till oss. Vi måste vidare.
Gå nu, Blackrobe.
Han måste gå ensam till huronernas by.
- Vi kan väl inte lämna honom? - Det måste vi.
- Varför? - Min far drömde att du gick ensam.
Jag följer med dig, fader.
Nej, stanna hos henne.
Hon har förlorat allt på grund av oss.
Hon behöver dig mer än vad jag gör.
- Man måste rätta sig efter en dröm. - Vi gör som hon säger.
Vad säger man till folk som tror att deras drömmar är verkliga?
Att verkligheten är en illusion?
Kanske har de rätt.
Adjö, fader LaForgue.
Man säger inte adjö i det här landet.
Och inga namn. Skogen talar.
Döden talar på natten. Gud välsigne er båda.
Fader?
- Vem är ni? - Fader LaForgue.
- Hur många är ni? - Jag är ensam.
För några månader sen drabbade febern byn.
Indianerna trodde det var ett straff för dem som inte delar vår tro.
Många dog.
En man som hade förlorat sitt barn mördade fader Duvall.
Vad gör de nu?
Vem vet vad vildarna ska göra? Vem vet vad de tänker?
Jag förstår dem inte bättre nu än jag gjorde för 20 år sen.
De kommer förmodligen att tortera oss och döda oss.
Era omvända då? Ni måste ha lite inflytande.
Omvända? Det finns kanske inga omvända.
Vi måste bara hoppas att...
Vissa av dem tror kanske att dopet botar deras feber.
Om de vill döpas måste vi ha en stor offentlig ceremoni genast.
Fader Jerome, bör vi inte...?
Bör de inte förstå vår tro innan de godtar den?
De håller på att dö och vi erbjuder dem en plats i paradiset.
Vi skär av bitar från deras kroppar och tvingar dem äta det.
Och sjukdomen då?
Annieouton kan bota dem.
När? Många är ju redan döda.
Prästerna vill att vi ska avstå från drömmen.
Vi får bara ha en fru. Vi får inte döda våra fiender.
Om vi lyder dem är vi inte längre huroner.
När våra fiender hör om vår svaghet utplånar de oss.
Fader, döden närmar sig. Vill ni höra min bikt?
Ja, om ni vill höra min.
Välsigna mig, fader, för jag har syndat.
Herre, varför är fader Jerome hos dig i himlen-
- medan Chomina för alltid ska vara i mörkret?
Hjälp mig.
Demon, varför är du här?
Jag är ingen demon. Jag avlöser fader Jerome.
- Är han död? - Ja.
- Hur länge stannar ni? - Resten av livet.
Om vi godtar trollvattnet, blir vi då inte sjuka?
- Dopet botar er inte. - Det sa den andra prästen.
Han menade bara att vi måste be Jesus om hjälp.
Kanske hör han era böner.
Det finns många som vill döda dig, Blackrobe.
Det vet jag.
Demoner känner ingen sorg. Är du en människa?
Ja.
Du måste hjälpa oss, Blackrobe. Älskar du oss?
Ja.
Döp oss då.
Skona dem. Skona dem. O, Herre.
Jag döper dig i Faderns, Sonens och den Helige Andes namn.
15 år senare blev huronerna som hade omvänts till kristendomen-
- dödade av sina fiender irokeserna.
Jesuiternas missionsstation hos huronerna övergavs-
- och jesuiterna återvände till Quebec.
Text: Per-Inge Andersson Scandinavian Text Service